Ана Ахматова
Смъртта

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Смъртта[0]

I.

Спомням си, бях съвсем наближила

нещо, което няма название…

Сякаш дрямка с примамваща сила,

сякаш от самата мен изгнание…

II.

Пред прага съм на някаква съдба нечута,

тя чака всички ни, но на каква цена…

На този кораб има и за мен каюта.

В платната — вятър. И разтърсваща минута

да се сбогувам с родната страна.

III.

А стаята, в която аз линея

и вече болна съм за сетен път,

като че ли извежда към алея,

където прелестни тополи спят.

Една от тях е толкоз величава,

че сякаш всички други управлява,

ала ще трепне, ще зашепне тя,

когато, през прозорчето невзрачно,

душата ми към утрото прозрачно

политне и избяга от смъртта.

1942–1944

[0] През 1942 г. Ахматова е евакуирана в Ташкент, където първо е в санаториум, а след разболяването си от коремен тиф постъпва в болница. Първите две стихотворения от цикъла „Смъртта“ са писани в санаториума в Дюрмен, а третото — в болницата на Ташкентския медицински институт. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.